Опитайте тортата, страхотна е. - Да, добра е.
Желаете ли друго? - Имам място за още едно парче.
Къде го слагаш? Вече изяде почти половин крава.
Още не ми се тръгва.
Аз потеглям. Нали утре ще ходя в храма. Ще ставам рано.
Лека нощ. - Лека нощ. Ще се видим по късно.
Радвам се, че не бързаш.
Остани колкото искаш. Ще ти донеса тортата.
Много благодаря. - Сиро, вечно любезен.
Вярно е, винаги си любезен.
Възпитан съм. Пък и помага при жените.
Жените го харесват. - Добре, че ми каза.
Господине, елате бързо. Ще я убият. - Какво?
Една местна жена. - Коя?
Не знам името й, но я измъчват. Трябва да дойдете.
Как се казва твоята келнерка? - Не съм я питал.
Страхотно.
Цяла вечер пърхаш с крилца около нея, а дори не знаеш името й.
Добре е, да я попиташ. Жените си падат.
Изчакай секунда.
Добър вечер, Каси.
О, Таша. Рози ли искаш? - Да, моля.
Съжалявам, току що продадох последните.
Нищо, и без това утре щях да идвам на пазар. Тогава ще си купя.
На сутринта ще имам свежи. - Чудесно, до утре.
Виждаш ли какво правят. - Спрете!
Ти пък кой си? Спасителят? - Да.
Какво ви е направила тази жена? - Всъщност нищо.
Изпречи се на пътя ни и не се дръпна, като й казахме.
Подразни ме. Както и ти.
Добре ли си?
Тя ще се погрижи за теб. Аз ще се заема с тях.
Щял да се заеме с нас. - Остави го на мен.
Леко, явно в куражлия, щом дръзва да се изправи срещу двете ни.
Да видим, как ще му се отразят три.
Хайде. Да се махаме.
Какво беше това, по дяволите?
Нападнаха една жена.
Мъртва е. - Защо?
За нищо. Беше безчувствено. Сякаш беше спорт за тях.
Радвам се, че дойдохте. - Чухме битката.
Нямахме представа, че се биеш ти.
Какво е това? - Просто счупено шише.
Да те заведем вкъщи. Май здравата са те натупали.
Ще съобщя на пазачите за мъртвата жена.
Нещастни пачаври.
Трябваше да доведа други, които нямаше да се провалят.
Вдигнете глави.
Искам да ви виждам ясно, за да ми припомните, какво означава провал.
Погледнете ме!
Кажи ми, Сиан.
Сора.
Все още мълчите в мое присъствие.
Те ти служат вярно, също като мен, Куан Чи.
Като три плъха, изпълзели от вонящ канал.
След като ти се говори, Мика.
Кажи ми...
какво се обърка?
Той имаше приятели. Те ни прекъснаха.
Трябваше да останем. Исках да убия онова момиче.
Това трябва да е била Таша, а другият е бил Сиро.
Старият бодигард.
Двамата войни на Кунг Лао. Значи те ви уплашиха.
Ще се наложи да ви припомня какво е истински страх.
Дайте ми шишето!
Загубено е. Счупи се, докато се биехме.
Моето творение?
Разляно по улиците на този мръсен град.
Изпращам ви обратно. - Не, моля!
Имаш нужда от нас, Куан Чи. -Oбратно при Кунг Лао!
Да, разбира се. Дай ни друг шанс. Моля те.
Ами двамата му приятели?
Може ли да ги убием бавно? - Да, бавно.
Но нека те свършат работата.
Ще им дам същия подарък, който бях приготвил за Кунг Лао.
И на тях ще подейства.
Всеки ще се бори със своя порок,
но най-тежко ще бъде на Кунг Лао.
Прах от Отвъдното.
От злината на безброй души.
Падането на нощта, ще заличи всяко добро,
всяко благородство и чест.
Щом влезе, лошото в тях ще надделее.
Ще видим какво представляват.
Кръв, при кръвта.
Мрак, при мрака.
Сигурен ли си, че искаш да тръгнеш?
Онези три сладурани, може все още да са наоколо.
Надявам се.
Колко време ще отсъстваш? - Само ден.
Един от младите монаси ще бъде ръкоположен днес.
Церемонията ще е грандиозна. Искаш ли да дойдеш?
Едва ли ще издържа на вълнението.
И без това трябва да ида на пазар. Къде се е покрил Сиро?
Исках да ми помогне за някои неща. - Изпусна го, отиде да се бръсне.
Келнерката? - Едва ли се кипри заради нас.
Ще се видим утре.
Обръсни ме хубаво. Нека бъде гладко.
Извинявай.
Няма нищо, просто драскотина.
Добро утро, Каси!
Каси не е добре. Отиде да си полегне. Аз съм сестра й - Сиан.
Дузина рози, моля.
Благодаря.
Заповядай. Тринадесет за късмет. Подарък.
Съжалявам. Явно не съм махнала всички тръни. Заболя ли те?
Не, дребна работа. Ето, заповядай.
Надявам се, Каси да се оправи. Благодаря.
Каси не изпитва болка.
Помощ!
Помогнете ми! Моля, помогнете!
Кой е там?
Насам. - Къде си?
Насам. Помогни ми!
Отвържи ме, моля те!
Задушавах се.
Мокра кожа.
Когато слънцето изгрее, щеше да стегне врата ти.
Кой ти причини това? - Някакви разбойници.
Казах им, че нямам нищо, но все пак ме вързаха.
Трябва да дойдеш с мен. Монасите в храма ще се погрижат за теб.
Не, всъщност не съм сама.
Мъжът ми ще дойде при залез. Отиде на лов.
Добре.
Ще ми помогнеш ли да се изправя.
Господи, съжалявам. Нараних те. - Не се безпокой.
Ето, вземи малко хляб и сирене.
Вече ми помогна достатъчно. Ти си добър човек.
Радвам се, че минах от тук точно сега.
Стой в страни от пътя и почивай, докато дойде мъжът ти.
Ще го направя. Още веднъж благодаря.
Глупак. За какво ми са?
Нощта пада, Кунг Лао.
Самотна, тъмна нощ.
И тримата?
Да, Куан Чи.
Заразихме и тримата, както ни нареди.
Чудесно.
Сега воалът ще падне и ще настане хаос.
Насилие, омраза, алчност.
Изпадане в налудничави състояния.
Всеки ще реагира различно. Ще следват своите тъмни пориви.
Тези черти от същността си, които с такива усилия владеят и крият.
Трябва да ми благодарят.
Без доброта, без светлина, животът е толкова...
Интересен.
И толкова по-къс.
Същият проблем имаш и ти.
Куан Чи!
Недей! - Недей?
Не обичаш ли малката ми игра, Мика?
Моля те! - Аз я обожавам.
Всичко е наред. Знаеш, че мога да те оправя.
Обичам да ми повтаряте, колко съм ви нужен.
Искаш да ми доставиш удоволствие, нали Мика?
Да, разбира се.
Покажи ми.
Искам да видя истинската ти същност.
Онази, която помня толкова добре, когато се срещнахме за първи път,
отпреди силите ми да те променят.
Моля те. Недей!
Господи! Спри!
Първото поруменяване.
В следващия момент плътта ще започне да окапва.
Последвано от...
полъха на смъртта.
Ще ти доставя удоволствие, както винаги.
Така е значително по-добре.
Вече знам, че говориш сериозно.
Всяко нещо си има цена, Мика.
Знаеш моята. - Да, да.
Така изглежда добре. - Твой ред ли искаш да е, Сиан?
Пий!
Идваш с мен.
Кунг Лао ти дойде. Ще тренираме ли днес, както обеща?
Не!
Таша, ела тук! - Какво искаш?
Знаеш много добре. - За какво говориш?
Къде е? - Откъде да знам?
Знаеш, защото си го взела? - Да пукнеш дано!
Млъкнете и двамата! За какво се карате?
Взела ми е кесията. Снощи я сложих до леглото си, днес я няма.
В такова състояние си, че нищо чудно да си я загубил.
Пиян си. - Не съм.
Пийнах само глътка сутринта.
И ти щеше, ако трябваше да спиш под един покрив с крадла.
Лъжлив боклук.
Като заговори за боклук, какво е станало тук?
Питай свинята. - Търсих си нещо.
Опустоши го, докато си търсеше виното.
Гадняр. - Ще ти дам да се разбереш.
Не си я взела, а? - Пазех я, докато изтрезнееш.
Повръща ми се от вас.
За теб се отнася.
Време е за още покупки.
Ей, сладурче. Искам малко обслужване.
Да? - Отбягваш ме.
Изглеждаше, че имаш всичко, от което се нуждаеш.
Моля те. Имам работа.
Да, в скута ми. - Какво ти става?
Господи, не съм подозирала, че си такъв.
Нито пък аз. Страхотно, нали?
Ако искаш друго, ще накарам собственика да те обслужи.
Довиждане.
Луда е по мен.
Прекрасно.
Африканска слонова кост, нали?
Би ли ми показала онова огледало, на последния рафт?
Искам добро обслужване. Но не от собственика.
Пусни ме, Сиро. И ще забравя случилото се тази нощ.
Още нищо не се е случило.
Но когато се случи, ще ми се да е наистина незабравимо.
Още една целувчица. - Престани, боли ме.
Не се дърпай. - Спри!
Ти си животно. Жалко животно.
Надявам се, никога да не те видя отново.
Къде е Каси? - Мъртва е. Някой я е убил.
Дойдох да отнеса тялото й.
Но това е ужасно. Преди малко говорих с нея.
Може ли да я видя?
Щом искаш. Каруцата дойде. Извини ме.
Горкото момиче.
Почивай в мир, Каси!
Какво правиш, Сиро?
Кунг Лао, ела да ударим по едно. - От къде го взе?
Кое?
Това ли? Не знам. От горе.
Това е шалът на Джен.
Казах да не стъпваш в стаята й. Какво друго си взел?
Нищо.
Да можеше да се чуеш, всички тези глупави речи.
Какъв ти е проблема? - Ти например.
Защо не идеш да се перчиш другаде?
Търсиш битка ли, Кунг Лао?
Не ми се бие с теб. Искам истинско предизвикателство.
Таша е права. Ти си свиня.
Чух достатъчно. Вземи си думите обратно!
Истината боли, нали?
Какво ще кажеш за още?
Ти си скапан бодигард, който и работата си не върши.
Остави Джен да умре! - Прекали!
Боже!
Какво правим?
Страхотен удар.
Според мен го уби.
Какво става тук? - Сбихме се.
Благодаря за отчета.
Остави го да си лежи. - Ранен е.
Зле. - Получи си заслуженото.
И за какво се сбихте? - Заради него.
Той е виновен, че не ми върви. Той и подобните нему.
Те ме заобикалят, използват ме, оскърбяват ме.
Приятелите ти не те оскърбяват. - Аз нямам приятели.
Може би, защото се опитваш да ги убиеш.
Той е като другите. Непрекъснато лъже.
Успокой се. Объркан си.
И ти си като тях, Рейдън! И този път грешиш.
За първи път виждам нещата, такива каквито са.
И кои са истинските ми врагове.
Кунг Лао, ела тук!
Сиро! Сиро, чуваш ли ме?
Сиро, какво стана? Какво му е на Кунг Лао?
Изведнъж се разгневи.
Миришеш на вино.
Сиро, къде е Таша? - Не знам.
Краде. - Краде?
Отивам да я потърся. Разбра ли? Но първо ще те вкарам вътре.
По късно ще се върна за теб. Ясно ли е?
Единият е готов.
Сора!
Върви в града. Да помогнем на момичето.
Да, Куан Чи.
Най-хубавото тепърва предстои.
Не съм аз. Кълна се.
Лъжкиня. Видях те да крадеш от златаря.
Обесете мръсната крадла!
Нека увисне на въжето! - Не, не!
Всичко ще върна. Обещавам. Ще си ги получите до едно.
Рейдън!
Слава богу, че дойде. Длъжница съм ти.
Щяха да ме убият. - Обикновено това става с крадците.
Добре, добре. Ще се погрижа да си получат нещата обратно.
Непременно. Доста работа те чака, докато върнеш всичко откраднато.
Нямам представа какво става, но ще разбера.
Крадеш безогледно. Кунг Лао си е загубил ума.
А Сиро... - Какво му е?
Много е зле. - Трябва да му помогнем.
Аз ще му помогна. Ти нищо няма да правиш.
Ще стана по-ниска от тревата. - Още по-ниска.
Ще посетя стар приятел.
Разкарай се от пътя ми!
Казах да се махнеш!
Бързаш ли, Сора?
Кой си ти? - Погледни ме!
Погледни ме в очите.
Рейдън? - Много далеч си от дома.
Какво прави той тук? - Не знам.
Честна дума. Следвам заповедите му.
Като останалите.
Нищо не ми казва. - И какви са заповедите му?
Не мога да ти кажа. Знаеш какво ще ми причини.
Ще те прати в Отвъдното. Но поне е някъде, Сора!
Аз мога да те изпратя в нищото!
Какво иска той? - Боецът. Кунг Лао.
Даде му нещо. - И на приятелите му?
Да. - Защо?
Кажи ми какво е то?
Не знам точно. Но то заличава доброто.
И изкарва лошото наяве. - Крадла, пияница и убиец.
Казах ти всичко, което знам.
Сиро!
Гориш.
Таша! - Рейдън. Слава богу, че си тук.
Пусни ме.
Кунг Лао върна ли се? - Не е идвал.
Обещавам, че повече няма да крада. Отвори вратата, моля те.
Ще продължиш да крадеш, да лъжеш и да мамиш.
Какво искаш да кажеш?
Какво става с мен? - С всички вас.
Виновен е човек, на име Куан Чи. - Кой е Куан Чи?
Магьосник. - Като Шанг Тсунг?
Не.
Много различен, но също толкова зъл.
Какво ни чака? - Аз съм бог, не ясновидец.
Сега идваш с мен. Отиваме в храма.
Сиро по-добре ли е? - Умира.
Помогни му. Използвай способностите си.
Страхувам се, че ако опитам, мога да го убия.
Ще го отведем при монасите. Дръж се, ще стигнем бързо.
Кунг Лао!
Не!
Ще ви убия!
Помогнете му.
Ти! Ти си най-лошият от всички. - Слушай!
Виждаш тъмнина, там където има светлина.
Врагове, където има приятели.
Това е магия, Кунг Лао. Направил я е някакъв Куан Чи.
Той само е открехнал вратата.
Вие сами сте прекрачили прага. Огледай се!
Храмът? - Това е твоят живот.
Тук са хората, на които държиш. А какво щеше да направиш?
Да убиеш монах? Щеше да се опозориш завинаги.
Да, разбира се. Той това цели. Да се опозориш.
Куан Чи? - Да.
Ако умреш в благородна битка срещу злото,
душата ти ще отлети на прекрасно място.
Но опозориш ли се, като убиеш невинен.
Ще идеш в Отвъдното, където Куан Чи има власт.
Умен си, плешив негоднико. Той иска душата ти.
Спри го, Рейдън. - Не мога.
Не аз мога да го спра, а вие. Това е истинската ви същност.
Искам да крада? - С пълни шепи, свиваш всичко.
Ти крадеш, Сиро пие, а Кунг Лао убива.
Не вярвам на ушите си. - Това не значи, че не е вярно.
Когато крадеше съзнателно, защо го правеше?
За да оцелея. Знаеш, че съм израснала в бедност и самота.
Вероятно крадях, за да избягам от тях.
Грешиш. Това е извинение.
Оправдание в собствените ти очи.
Иначе защо ще крада. - Харесва ти.
Обичаш напрегнатите, опасни моменти.
Като нужда от наркотик, която държиш под похлупак.
Ами Сиро?
Просто така ли е станал пияница? - Защото част от него е.
Иска да замъгли нуждата да върши, каквото се очаква от него.
Част от него мрази това.
Тя иска, той да пее мръсни песни, да се оригва и да пощипва жените.
Продължавай, Рейдън. Аз съм следващия, нали?
Да. И няма да ти хареса.
Огорчен си,
защото цял живот си се бил.
Носил си бремето на Смъртоносна битка.
Загубил си любимата жена.
Някой трябва да плати за това нещастие, нали така?
Да! - Виждаш ли. Сам го каза.
Защото Кунг Лао го чувства. - И какво ще правим?
Погледнете огледалото, което Куан Чи е изправил срещу вас.
И знайте, че това е само половината картина.
Трябва да победите магията. Направете го.
Ако все още искате да се биете, ще имате възможност.
Когато Куан Чи чуе за днешната случка,
ще дойде, да си получи наградата.
Казала си на Рейдън? - Че как иначе! Той е бог.
И пазител на Земното Царство. - Ти ни навлече тези беди.
Научи ли Куан Чи, ще доведе други жени да ни заместят.
Да бях издрала лицето, което той ти даде.
Защо не се опънеш ти на Рейдън? - Млъкнете и двете!
Трябва да помислим. - Тоест ти ще мислиш вместо нас.
Кой те е провъзгласил за началник?
Ти ли искаш да си?
Тъкмо ще убиваме и ще убиваме до безкрай.
Страх ли те е. - Не. Сама ще се увериш.
Рейдън не е пречка. Той няма власт над нас.
Не можеш да си сигурна. Той може да ни унищожи.
Хленчиш като баба. Твоята боязливост ни вкара в беля.
Не е и за първи път.
Какво ще правим? - Ще му кажем това,
което щяхме да кажем.
Което е... какво?
Бяхме тръгнали към теб. Кунг Лао е нападнал храма.
Няколко монаси дойдоха в града да съобщят. Убива наред.
Убива своите? Добре.
Готов е. Той е мой!
Кунг Лао!
Погледни се. Готов си за битка, нали?
Да. - Ето ги.
Онези, които помогнаха да унищожа теб и приятелите ти.
Бий се с тях!
Какво те спира? - Аз!
Рейдън...
Дошъл си да видиш как той умира? Убийте го!
Не можеш да се месиш в битките на смъртни.
Те не са смъртни.
Махайте се!
Какво те интересува, Рейдън?
Дали ще умре днес, утре или догодина. С него е свършено.
Отива в Отвъдното. - За боец като него,
какво ще платят Шао Кан или други за душата
на победителя в Смъртоносната Битка?
Да продаваш души?
Невероятно дори и за теб.
Радвам се, че те впечатлих. - Още не е в Отвъдното.
Ще бъде. Сам ще се бия с него. И ще го убия.
В честен бой магьоснико!
Така да бъде. Той е опозорен.
Ще бъде лесно да го победя.
Какво си направил? - Обясних му деянието ти навреме.
Той не се е опозорил? - Монахът е жив, както и Сиро.
Запомни този ден, Куан Чи. - Никога няма да го забравя.
Щом не мога да получа душата му, нямам повече работа тук.
Проклет да бъде! - Пусни го.
Днес, ти спечели голяма битка.
Рейдън.
Изморих се. Защо не ни върнеш, както ни докара.
Сещаш се, по бързият начин.
Искаш да умреш ли? - Не.
Тогава ще вървим.
Всичко ще се оправи. Монахът е много мъдър.
И ти прощава. - Другите монаси, също.
Значи остава само един човек. - Аз.
Да си простя, че съм изпълнен със злоба и омраза.
Трудно е, но трябва да го осъзнаеш.
Но как, Рейдън?
Цял живот полагам усилия да се отърся от тези неща.
Това не можеш да направиш. Това, което трябва да направиш...
е да ги приемеш И да се бориш с тях.
Това е равновесието. Запомни го.
Колкото по-непрогледна тъмнина, толкова по-ярка светлина.
Много поетично, нали?
За какво ли си говорят? - За каквото и ние.
Ужасно е, Сиро. Какво ще правим?
Ще изкупваме греховете си. Или поне ще се опитваме.
Да, но... - Какво?
Тази тъмна страна, ще живее в нас. Как ще се преборим с нея?
Страх те е, да не излезе отново? - Да. А теб?
Борбата е вътре в нас, Таша.
Трябва да се преборим. Да я владеем.
Ами ако не съумеем, винаги да я владеем. Тогава какво?
Превод: FYM^MK^Conquest Редакция: ckitnik